NATASJA • OPERAEN
★★★★★☆
![](https://detskuduse.dk/wp-content/uploads/2023/07/69A1175d-P69-1024x683.jpg)
Foto: Morten Rygaard
ANMELDELSE NATASJSA: TILBAGE FRA DE DØDE I FORMIDABEL FORM
Musikforestillingen om den så tragisk afdøde, unge danske dancehall-rapper Natasja piskes frem af formidabel energi og spektakulært stage design. En visuel/musikalsk fest med så meget action og så medrivende, svedige beats, at overfladen så rigeligt kompenserer for dét, fortællingen måske savner i dybden.
I Nikolaj Cederholms, drevne, showprægede iscenesættelse genopstår Natasja i en top veloplagt hybridforestilling, der lykkes stort som hyldestportræt af den oprørske kunstner.
En ukuelig, stærk og modig kvinde, der insisterede på at finde sin egen vej til succes, og tændte et lys, der brændte ud, længe før legenden om hende vil gøre det.
Natasja herself gestaltes af hele tre højoktan alter ego’s, overbevisende leveret af Feven Geles, Cisilia Ismailova og Roberta Hilarius Reichhardt, klædt i grønne Adidas træningsdragter fra hiphop- garderoben, der sammen med baglænskasketter og svulmende guldkæder blev den Rend Mig I Røven-uniform, der indrammede rap-kulturen og dens stormtropper.
Forestillingens tråd er en nogenlunde kronologisk fremstilling af Natasja’s livsbane, fra den spæde karrierestart og mødet med musikindustriens kyniske virkelighed, humoristisk eksekveret af Caroline Henderson med forudsigelig kapitalismekritik og et blæret, indforstået hint til Pink Floyd klassikeren Have A Cigar.
Herfra går det over Bikstok og sten (hehe) ved mødet med Pharfar, dramaet omkring Natasja’s rytterkarriere og rejsen til Jamaica, der endte med trafikulykken og det sørgelige punktum for et usædvanlig talentfuldt, ungt menneske og en lovende karriere.
Bedst er forestillingen efter pausen, hvor premierenerverne har lagt sig, og Nikolaj Cederholms drevne iscenesættelse rammer et højdepunkt i hospitalsscenen, hvor Natasja-klonerne og et tændt ensemble byder autoriteterne trods og titelfiguren gør forbløffende comeback både på rap-scene og hesteryg efter at have været dømt ude af en invaliderende rideulykke.
En flot scenografi indrammer den herligt corny sekvens med blus på et utal af joints og vild gang i dansere til dunkende rytmer i insisterende volumen og fed lydkvalitet. Et fedt show ganske enkelt!
Som teaterstykke forekommer Natasja lidt løs i kødet, men der er noget herligt uformelt over historiefortællingen, der afvikles tempofyldt i Clemens Le Tellings pudsige, rimede dialoger eller rappes af et hårdtpumpet ensemble i cool kostumer og spændte sixpacks.
Rap-klicheen er destilleret og rendyrket, så der ikke er noget at misforstå.
Musikken, der selvfølgelig inkluderer Natasja hits som Gi’ Mig Danmark tilbage og Op Med Ho’det, trykkes af, så det er umuligt at sidde stille i Operaens fine plyssæder.
Et anderledes, ungt og feststemt publikum giver aftenen nerve og minsandten om en umiskendelig odeur af pot ikke breder sig under finalen her i det bedre borgerskabs finkulturelle katedral. Natasja havde elsket det.
Der er fem stjerner fra Det Sku’ Du Se, der som altid værdsætter og honorerer veldrejet, underholdende scenekunst. Skynd dig at få billet.